– Det er de sidste, ikke? – Hvad?
– Er det de sidste? – Der er også lige Søs.
– Men før du siger noget ... – Prøv og hør ...
Den diskussion kan jeg ikke overskue. Det derinde gør mig vanvittig.
Ja, men vi skal jo til Vadehavet. Det er en badeferie.
Jeg ved godt, det er rigtig irriterende med det der fjernvarme.
Men så er det jo dejligt, at vi skal på ferie.
– Skal vi nøjes med halvdelen? – Halvdelen?
Søs' ting kan være i onkel Anders' bil. Han kører jo alene.
(bil dytter)
– Halløj! – Nej, okay. Bare glem det.
– Giver du lige en hånd, gamle dreng? – Ja.
(luft fiser ud)
– Hjælper det? – Ja. Tak.
(far stønner)
Så! Jeg var også blevet sindssyg, hvis vi var blevet en uge i den larm.
Smutter I over til fru Sejersen og henter nøglen?
– Sidste mand er en hængerøv. – Du tyvstarter!
(fru Sejersen hviner)
Nej, I to. Hvorfor skal I altid konkurrere?
– Kom du noget til? – Nej, pyt med det.
Tusind tak, fordi vi må låne dit sommerhus.
Peter kommer også derover.
Hvis det ikke var for dig, var vi nok ikke kommet af sted i år.
Fjernvarmen tog pengene til sommerferien.
– Så tusind tak, fru Sejersen. – Det er da mig, der siger tak.
Nøglen ligger under måtten. En sidste ting!
– Pas på den grå dame. – Ja ... Tak, fru Sejersen.
– Den grå dame? – Du kender fru Sejersen ...
det er en prægtig dag det er en mægtig dag
sindet jubler ingen skrupler hvorfor sku' man ha'et?
det er en herlig dag slet ingen særlig dag
men den er der alle hjerter jubler rent privat
det er sommer det er sol og det er søndag
alle hjerter er så glade og fri
smilet frem det bli'r dit ansigt jo så kønt af
alle fugle kan en glad melodi
– de lyse sider skal du se – dem skal du se
– jeg kan da hurtigt nævne tre – de tre du ved
det er sommer det er sol og det er søndag
smil og vær i solskins– og søndagshumør
– Hej, onkel Anders. – Hejsa, Lille Per.
– Lille Per, er det dig? – Ja. Kan du se os?
– Hvor? – Kig ud ad vinduet.
– Ja, der er du jo, Lille Per! – Er walkie–talkien ikke smart?
– Det er ligesom en håndfri telefon. – Walkie–talkie?
– Nu er du håndfri, onkel Anders. – Næh, er jeg håndfri?!
Der kan man bare se.
– Far? – Nej! Prøv lige at se onkel Anders.
– Anders! – Det er sejt med det håndfri.
Anders, pas på!
det er sommer det er sol og det er søndag
alle hjerter er så glade og fri
smilet frem det bli'r dit ansigt jo så kønt af
alle fugle kan en glad melodi
– de lyse sider skal du se – dem skal du se
– jeg kan da hurtigt nævne tre – de tre du ved
det er sommer det er sol og det er søndag
smil og vær i solskins– og søndags
solskins– og søndags
solskins– og søndagshumør
Ja ... Det her, det er så Vadehavet. Det har de ikke lavet om på.
Kan man kun komme til øen to gange om dagen?
– Ja, for vejen bliver oversvømmet. – Landevejen bliver til vandevejen.
Her i min gamle tidevandstabel kan man se, hvornår man kan komme over.
Ja, lad os nu se.
Ja! Det er nu. Følg mig.
Jeg kører med dig, onkel A. Sidste mand er en hængerøv.
Far, kom nu. Jeg gider ikke være en hængerøv.
Rolig nu.
– Øv, nu er de andre allerede væk. – Det er jo ikke en konkurrence.
Vi skal huske at nyde turen.
– Hvor er her flot. – Ja, det er der, Per.
Men også farligt, for tidevandet skifter sådan her. Bum.
Så er det højvande. Mange tyske turister bliver fanget i vandet.
(bil dytter) Hej hej.
– Hej hej! – De lokale er rigtig flinke, hvad?
Far, var onkel Anders' tidevandstabel ikke ret gammel?
– Den er nok fra hans skoletid. – Det ændrer sig en time hver dag.
– Det er løgn! – Hvor er vejen, far?
Den var der lige før. Men det er jo bare ligeud.
Det sker simpelthen ikke, det her!
(motor)
Far, der kommer nogen.
– Was machen Sie? – Vi er danskere.
Nå. Det er livsvigtigt, at I bliver på vejen.
Det er svært at se vejen, for den er væk.
Når du sidder fast i mudderet, er du kørt af vejen. Bliv ved bilen.
Ellers kommer den grå dame, og så kan I drukne.
– Har du ikke hørt om den grå dame? – Jo jo. Selvfølgelig.
– Far, drukner vi? – Nej, Per. Vi er jo inde i bilen.
Nu er vi rigtige tyskere. Ikke også, far?
– Nå, der er I endelig. – Mie, du er en hængerøv.
– Ole, ikke mere af det der. – Hold op, det er et stort hus!
Det er anderledes, end jeg havde forestillet mig.
– Det er ikke fru Sejersen–agtigt. – Det er jo smart.
Peter bliver så imponeret.
– Lå nøglen ikke under måtten? – Måske er den blevet stjålet?
Fru Sejersen glemmer tit ting.
– Ja, heldigvis. – Heldigvis, at hun glemmer ting?
Ja, for hun har også glemt at lukke vinduet.
– Der kan jeg ikke klatre op. – Nej, det kan du ikke!
Du skal bruge stigen.
Tak, onkel Anders. Godt set.
Fru Sejersen!
Nej!
"Det Tavse Vidne"! Nej! Den sidste i serien!
Dig har jeg ledt længe efter.
Åbner du ikke døren, gamle dreng?
Se, hvad jeg fandt.
Fru Sejersen har hele serien! Og den har jeg bare ledt efter.
Det er jo som at bo i et boligmagasin.
– Vidste I, der også er jacuzzi? – Nej.
Det bliver den bedste ferie nogensinde. Peter skal da lige ...
Kan man lave bombe i en jacuzzi?
Bombe?
Man løber, alt hvad man kan, og springer i med et kæmpe plask.
Nej, ikke bomber i jacuzzien. Det kan du gøre ude i havet.
– Hallo! – Hallo.
– Sprechen Sie tysk? – Hvad laver I her?
– Vi holder ferie. – Og nyder det gode.
Vil I da omgående forlade vores hjem? Ud, ud!
Du er gået forkert. Vi har lånt det her sommerhus af fru Sejersen.
– Fru Sejersen? – Det er den mærkelige derovre.
Jeg kender godt den åndssvage sigøjner.
Derovre? Så det her er ikke ...?
Undskyld! Jeg troede ... Det var, fordi ... Unger, pak sammen.
Der er simpelthen sket en misforståelse.
Undskyld. Den her er også din. Den er faktisk rigtig spændende.
– Ja, farvel! Og på gensyn. – Det skal vi vist ikke regne med.
– Hej hej. – De har spist al vores mad.
Har du set det?
– Det er mere fru Sejersen–agtigt. – Det er meget mere hyggeligt.
– Det er et sommerhus med traktor. – Det er en gammel Ferguson.
Hvor er det sejt.
– Nøglen lå under måtten. – Det mener I ikke!
Jeg har sendt Peter billeder af alt det fede.
Det er ikke fedt. Det er bare smart.
Nu skal I se, unger.
Nej!
– Der er plads til alle. – Jeg vil sove her.
Prøv lige at se. Prøv at se en udsigt, unger.
– Hold da op. – Hvor er her bare gammelt.
(Søs skriger)
– Er du okay, Søs? – Så hjælp mig dog op!
– Kom så, Ole. – Lad være med at grine.
(Per laver motorlyde)
(motor) Sejt.
Et gammeldags das.
Åh, det er så hyggeligt.
– Ulovligheder! – Er du okay, onkel Anders?
Ja ja. Der er jo rigelig udluftning.
Ja, ja, ja.
Man skal nyde det gode, mens man har det.
Det her, det er livet.
Jeg skulle bare have min krimi fra det andet hus, så var det perfekt.
Det her bliver verdens bedste ferie. Og så tænker du på en krimi!
– Kan vi nå at male inden i morgen? – Glimrende idé.
Rolig nu. Hvorfor vil du male?
– Er det, fordi Peter kommer? – Nej da ... Eller jo. Lidt.
Peter er for lækker til at være kæreste med en, der bor her.
– Peter kommer ikke i morgen. – Hvad mener du?
– Han kommer nu. – Allerede? Peter er her!
– Velkommen, Peter. – Tak.
– Halløj med jer. – Fru Sejersen, hvor hyggeligt!
Hvad laver du her?
Jeg blev vanvittig af håndværkerlarm, og der var så tomt uden jer.
Så ringede jeg til Peter og fik et lift.
– Du skulle først komme i morgen. – Ja, men så ringede fru Sejersen.
– Her er helt fantastisk. – Har I været i vandet?
Jeg skal lige forklare noget. De der billeder, –
– jeg sendte til dig af huset ... Det er altså ikke det rigtige hus.
– Jeg har ikke fået nogen billeder. – Har du ikke?
– Fedt hus, fru Sejersen! – Ja. Så skulle du se naboens.
Det er fuldt af møbler, man ikke kan sidde i.
Tidligt i seng, og så er vi klar til i morgen. Ikke, skat?
Sov godt.
– Kan du sove godt, min skat? – Bliv ikke oppe og læse hele natten.
Det er der ingen fare for. Mine egne krimier er en lille smule kedelige.
– Godnat, far. – Godnat, min skat.
– Godnat. Kan du sove godt? – I lige måde, far.
– Og glem nu den bog inde hos naboen. – Selvfølgelig.
(snorken)
Ej, altså, hun er jo oppe.
Ej!
Hallo?
Hallo!
Undskyld!
(rømmer sig)
(kvindeskrig)
– Jamen ... Er det nu dig igen? – Undskyld. Jeg ved, det er sent.
– Hvad laver du her i mit hus? – Jeg vil høre, om jeg må låne bogen?
Det er, fordi den er sindssygt spændende.
Det er den sidste i en serie, og jeg har læst ...
Jeg vil bede dig om at forlade mit hus lige nu!
– Selvfølgelig. Men det er rigtigt. – Farvel.
Farvel, farvel, og ... Men ...
– Farvel. – Jeg kan også godt se ...
Gud fri mig vel.
Ja ... Ja, nemlig. Hej.
Shh. Kom nu.
– Hold kæft, de er rige. – Shh!
– Vi skulle have haft lastbilen med. – Shh!
– Undskyld. – Din idiot. Du vækkede dem.
Kom nu, af sted! Sluk din lygte.
Hallo?
Min computer.
Bombe!
Nej! Ikke bombe nu. Tænk på mit hår.
Nåh nej, det er klart.
Nej, lad være.
Jeg har en! Jeg har en! Se.
– Jeg har altså fire. – Jeg har syv.
Men min hedder Carsten.
Og den er vildt sej!
Årh, far. Dem der skal vi prøve.
– Det skal vi, Ole. – Hvem fanger den næste krabbe?
– Det gør jeg. – Nej, det gør jeg!
– Væk med det der. – Hov hov!
– Hej. – Goddag, det er politiet.
Der var indbrud hos naboen i nat. Du befandt dig i huset kl. 22.30.
– Ja, jeg var derovre i aftes. – Hvorfor anholder vi ham ikke nu?
Og så ... peberspray. Håndjern.
– Var du inviteret? – Nej, det var jeg ikke.
Det tror jeg vist ikke, vi var. Nu skal De høre.
Jeg tog ham på fersk gerning, og så var han så fræk at bryde ind igen!
– Det er ulovligt at trænge ind. – Ja ja, det ved jeg godt.
Og jeg er også ked af ... Men er der taget noget?
Er der taget noget? Min computer er stjålet!
– Den, du stod og fingererede ved. – Jeg ville da bare låne en krimi.
Det er en dårlig undskyldning.
Hvorfor ransager I ikke den hippievogn og finder min computer?
– Vi må lige se sommerhuset engang. – Ja, selvfølgelig.
– Far, skal du i fængsel? – Nej, selvfølgelig ikke.
– Jeg ville aldrig tage din computer. – Så siger vi det.
Vi begår tit ulovligheder her i familien.
– Men altid inden for lovens rammer. – Hov ...
Det er silke, ikke nogen gulvklud. Pas bedre på tingene.
Nå, endelig. Så kan vi få syn for sagn.
Vi fandt ikke noget. Vi vender tilbage, hvis der er nyt i sagen.
Hvabehar? Jamen jeg så ham jo stå inde i mit hus.
– Vi kan desværre ikke gøre mere. – Bogen er en dårlig undskyldning.
– Det var det altså ikke. – Ved du hvad?
Jeg skal nok få skovlen under jer alle sammen.
– Hallo! – Årh, slap dog af.
– Hvorfor gik du også derover igen? – Ja, far, helt ærligt.
– Det var også dumt. – Tænk, at nogen kan tro, far er tyv.
Jeg er aldrig blevet beskyldt for at stjæle før.
Måske skal vi droppe den her ferie og tage hjem.
– Nej, far. – Der er så hyggeligt her.
Ja, men hvis den nabo bliver ved, så kan vi ikke blive her.
– Det er synd for far. – Ja. Det er det.
Men hvad kan vi gøre?
Far kan ikke lide at være her, fordi naboerne tror, han er tyven.
– Vi skal bare finde de rigtige tyve. – Vi kan ikke bare fange de tyve.
– Jo! Hvis vi er bevæbnede. – Vi giver dem en ordentlig røvfuld.
Stop nu, I to.
Vi skal bare finde dem og sige det til politiet.
Kom nu! I vores familie hjælper vi hinanden.
– Far, hvad gør de i dine krimier? – Hvad de gør i krimier?
Står der ikke, hvordan man fanger tyve?
Jo, man forhører folk og leder efter spor og mistænkte.
Hvad lavede du så inde hos naboen? Det virker mistænkeligt.
Onkel Anders! Hvordan fanger man tyvene i krimierne?
Efterforskningen begynder med, at man finder vidner til forbrydelsen.
Man leder efter spor på gerningsstedet.
Det kan være papir fra et bolsje, et cigaretskod, –
– et aftryk fra et bildæk eller fodspor.
Hun kommer. Skynd dig.
Man må ikke glemme klassikeren, den geniale forklædning.
Så man kan holde øje med gerningsstedet uden at blive set.
(boblende sprutten)
Men det vigtigste er opmærksomheden. Man lægger bare mærke til alt.
Jeg tror godt, vi kan finde tyvene.
Nå, ja ... Det er sødt af dig, Per, men det er desværre ikke så enkelt.
– Hvad med den der? – Nej ... Den er for lille.
Det er umuligt.
(hestevrinsken)
Jeg tror, vi har brug for en pause. Sidste mand er en rådden ægger!
– Kom. – Mie, vent nu lidt.
Det gælder ikke.
Du siger selv, at man skal tænke sig om.
Vi skal bare finde ud af, hvor tyvene laver deres næste indbrud.
Og så tænker jeg endnu mere, at hvis jeg var en tyv, –
– ville jeg lede efter det hus, hvor der var flest ting at stjæle.
Du har ret! Tyvene vil være der, hvor der er flest dyre ting.
Så derfor skal vi finde det dyreste sommerhus på øen.
Hvor er du bare god!
– Prøv at se, hvor gamle de er. – Nåh ja.
Prøv at se, hvor rynkede de er.
– Søs, er du okay? – De har været kærester i tusind år.
Guten Tag.
Det er bare os. Vi er forklædt som tyskere.
Så er der ingen, der lægger mærke til os.
Måske I skulle bytte dragter?
Ups! Giver I lige en hånd?
Det havde vi slet ikke set. Det gik stærkt med at få dem på.
– Er der noget i vejen, Søs? – Nej nej, det er ... ikke noget.
Jeg skal heller ikke blande mig. Du ligner en høne, vi havde engang.
Den endte i tarteletterne.
Jeg er bare bange for, at Peter ikke synes nok om det her.
– Og om dig. – Ja ...
De damer. Værsgo.
– Så passer pengene igen. – Så tager jeg herren.
Hvis du er bange for at miste Peter, har Vadehavet et godt ordsprog.
Hvad mener du?
Hvis du er ude på havet og kysser din kæreste –
– lige præcis klokken 12, når solen står højest på himlen, –
– så er det ham og dig for evigt.
Er det rigtigt?
Hvor smukt!
Mig og ham for evigt.
– Var det også sådan for dig? – Ok ja. Masser af gange.
– Nå, men vi skal også videre. – Held og lykke med forklædningen.
Og tak, fru Sejersen. Nu skal vi ud og sejle kajak.
– Godt, vi fik styr på dragterne. – Ja, nu er det meget bedre.
– Lad os så sondere terrænet. – Ja, lad os det, fru Sejersen.
Det må være her. Det er godt nok luksus, hvad?
Men, far? Hvis det her nu var en krimi, –
– og hvis du var helten, –
– så ville du regne ud, hvor tyvene gemte sig.
Måske. Altså, nu har jeg jo ikke noget detektivudstyr med.
Det skulle være imod vindretningen.
Så lyden blæser væk fra huset.
Hvor er du sej, far.
Den her vej.
Og så må det godt være lidt højt ... uden at blive alt for åbent.
Herovre. Og så allervigtigst: Vi skal have solen i ryggen.
Så herinde, her. Lige her ville en tyv stå.
– Hej, du der! Hvad laver du her? – Øh ... Vi ...
– Holder du øje med mit hus? – Overhovedet ikke!
Jo, men ikke på den måde.
Hvorfor står du så her? Jeg læser mange krimier.
Med vindretningen, solen, terrænets højde, er det her det perfekte sted.
Ja. Det kan jeg godt se. Men vi er jo ikke indbrudstyve.
Så ... Kom, Per. Hej hej. Hej hej.
Nu tror han også, jeg er en tyv. Det bliver bare værre og værre.
– Skal du ikke med, onkel A? – Næh tak. Kunsten kalder.
– Jeg skal ud at finde et godt motiv. – God fornøjelse.
God østersjagt!
– Av, for satan! – Det må De virkelig undskylde.
Ja, det er okay, mand.
Så er der ellers østers, venner. De skal være lukkede. Så er de gode.
I skal helst gå, hvor jeg går. Ellers kan I synke i.
– Er det Søs? – Hej hej!
– Hun kan da ikke sejle kajak. – Det skal hun nok få lært.
– Her er en stor, god én. – Så gælder det om at samle flest.
– Det bliver vist mig. – Det tror jeg så ikke.
– Har I noget i kikkerten? – Ja, vi kigger faktisk på ...
– På sæler. – På sæler?
Er her sæler? Jamen det er jo et perfekt motiv.
Bliv endelig liggende.
Sådan! Ja. Perfekt!
– Fru Sejersen! – Giver du ikke lige en hånd?
Hvis I vidste, hvor mange dumdristige turister jeg har hentet ind ...
Du må hjælpe os! Vi synker i.
Hørte I ikke, hvad jeg sagde?
Se, far, hvad jeg har lavet til dig.
– Hvad er det? – Detektivudstyr.
– Hvor fint. – Så kan du vise, du ikke er tyven.
– Skal du ikke selv have det? – Nej, jeg har mit eget her.
Kalder, kalder. Er det ikke smart?
Kalder, kalder. Jo, det er rigtig smart.
– Hvad er der i vejen, far? – Det er bare ...
– Skal vi hjem alligevel? – Ja, det er desværre det bedste.
– Kan vi ikke vente til i morgen? – Jo, ingen rejser før i morgen.
Sådan siger vi altid her på øen.
Lige om lidt er der østers. Giver du en hånd med?
– Sikke en fart, du har på. – Ved du, hvor Mie, Ole og Søs er?
Nej, desværre ikke. Men har du set her, Lille Per?
– Hvad siger du så? – Hvor er det flot!
Tak skal du have. Synes du ikke, det ligner?
Jo, men hvad er det, det ligner?
Det er to mænd, der kigger efter sæler. Det hedder "Sælkiggerne".
Det ser ud, som om de kigger mod land. Der er jo ingen sæler.
Ja. Ja, minsandten. Det gør de jo også.
Per? Nå.
Mie! Ole! Far vil tage hjem! Vi må gøre noget!
Ole? Mie?
Undskyld. Undskyld, jeg troede, I var ...
Far? Far, kan du høre mig? Far, det er Per.
– Per? – Ja. Tyvene er inde i huset.
Er du inde i huset? Per, kan du høre mig?
Det må du ikke!
Per! Er du der?
Det var mærkeligt.
Hej! Hans! Kom nu, for fanden. Vi har travlt.
Ja, okay.
Per, hallo! Hallo! Per, kan du høre mig?
Årh! Fru Sejersen?
– Fru Sejersen? – Jeg er lige optaget.
– Det tager noget tid. – Det er helt okay.
(prutter)
– Per er vist løbet over til naboen. – Måske var en af østersene ikke god.
(hvisker) Far, tyvene er her stadig.
Far? Far, er du der?
Per, du må ikke være derinde.
(mave rumler kraftigt)
Per, prøv ...
(mave rumler)
(stønner)
Nej ... nej.
Undskyld? Undskyld, kunne jeg ...? Undskyld?
Undskyld, kunne jeg få lov at låne et toilet?
Jeg kan næsten ikke ... holde mig.
Undskyld?
– Vi er næsten klar her. – Tror du, det er okay med far?
– Er vi klar? – Ja. Sidste mand er en hængerøv!
Gider du ikke skubbe mig? Lidt hurtigt. Giv mig et skub, tak.
Hvad så, hængerøv?
Er det ikke nabopigen?
– Ej, hvor er de søde. – Hvem?
Sælerne derovre. Skal vi sejle tættere på?
Nå, dem. Jo, jeg skal lige ...
"Virker ikke"? Nej, nej, nej.
Ej! Det er ikke rimeligt.
– Hvad hedder du? – Natalie.
– Vil du med over og have en is? – Ja.
Mie, vent lidt!
Er den tung? Jeg tager døren.
– Tror du, det er ham? – Jeg er sikker.
Han var herinde om aftenen og snuse kort før indbruddet. Det er ham.
Det må det være. Hvad tog han?
Han tog min computer.
Nej! Nu er det tredje gang, du bryder ind, og denne gang på toilettet!
Det er ham! Det er den samme mand, som luskede rundt ved mit hus.
Det var en nødløsning. Jeg troede, min søn var gået ind i huset.
– At han var gået på toilettet her. – Og så fik jeg noget med maven ...
– Lad mig se dine lommer. – Kropsvisitér!
– Jeg er jo ikke kriminel. – Det er vi flere om at afgøre.
– Vil du forlade ... – Kan du komme væk! Nu!
– Utroligt, hvad man må finde sig i. – Det er en sigøjnerlejr.
(motor)
Nu kører de væk, far. Kom nu! Tyvene stikker af.
– Jeg skal lige ... – Søs, hey. Kom her.
Du virker lidt mærkelig. Er der noget, jeg skal gøre?
Kan vi lige vente lidt? Bare lige lidt?
Lige ... tre, to, en, nu.
Søs! Rolig, rolig.
– Peter, hjælp mig! Jeg drukner! – Søs, prøv at rejse dig op.
Jeg tror godt, jeg kan bunde her.
– Du skylder mig et kys. – Nu er det jo for sent.
– For sent? – Ja, og jeg vil gerne hjem.
Søs ... Det kan aldrig være for sent.
Hej, skat. Jeg var lige ude at handle.
Så så jeg din ATV. Hvad laver du, skat?
Jeg får is af Mie og Ole.
– Af dem der? – Ja.
Nej, ved du nu hvad? Du skal ikke tage imod noget fra den familie.
– De er okay. – Nu synes jeg, vi går hjem. Kom.
Hey! Hvad laver du?
Hvad i alverden?
– Var det Per? – Det tror jeg.
Så du det skrækkelige barn? Han har stjålet Natalies ATV.
– Det kunne Per ikke finde på. – Det kan du da se.
Ved I hvad? Jeres familie er jeg ved at være rigtig træt af.
Og det er du også. Nu går vi. Kom.
– Hvad har han gang i? – Det aner jeg ikke. Søs ...
– Per har lige stjålet ... – Jeg orker ikke mere lige nu.
– Kan du ikke tage dem her? – Per!
(hoster)
Hvad laver du? Se dig for, din lille idiot!
Her på øen siger vi altid, at hvis du har spist en dårlig østers, –
– så er det godt med en is.
Har I set Per?
Tag det nu roligt. Han nyder freden her på øen sammen med Mie og Ole.
Godt.
Nej! Kom nu!
Åh nej!
– Er du med? Kom så. – Er det virkelig nødvendigt?
– Jeg synes, vi har nok nu. – Sådan bliver det.
– Skal vi ikke bare komme væk? – Nej. To huse mere. Det var planen.
Prøv at se! Den er sød. Det er en elefant, Eigil.
Sig mig engang, hvad fanden er der galt med dig?
Kom nu.
– Hov. Hvem er det? – Det her er en lille lort.
En lille lort, som udspionerer os.
Skal vi ikke lade ham løbe? Det er bare en lille dreng.
Det har du ret i. Smut bare med dig.
Hvad snakker du om? Han har lige hørt vores plan!
Jeg ved lige præcis, hvor du skal hen.
– Lad være. – Det er bare en dreng.
Det her, du ... Det er meget bedre.
Og så er vi også langt væk, når de engang finder ham.
Og hvis du fortæller nogen, hvordan vi ser ud, –
– så finder vi dig. Er du med?
Så kan du prøve at binde dem op.
Jeg vil have min elefant Bodil.
Jeg vil have en giraf, der hedder Kurt.
Vil du det?
Kom nu. Vi har travlt.
Hvor mange kugler må man få?
– Det kan jeg jo selv bestemme. – Jeg vil betale.
Tre gange er han brudt ind i mit hjem.
Nu har et af hans rædselsfulde børn stjålet Natalies ATV.
Har du hørt det? Der har været indbrud i mit sommerhus.
Alt er væk. Malerierne, tæpperne, B&O. Selv min tennismaskine.
Det er ikke sandt! Det er garanteret min nabo.
Det er ham. Han går også og lusker rundt.
– Han lusker rundt deroppe. – Det er frygteligt. Er du forsikret?
Selvfølgelig er jeg ikke forsikret. Jeg er ikke engang ...
Du må ikke bryde sammen. Mogens!
Så er det din tur, gamle dreng. Hvor blev han af?
Nu har jeg fået nok af det her sted!
Hvorfor har han stillet den der? Det var da et mærkeligt sted.
– Han må vel være her i nærheden. – Åh gud. Ikke igen.
– Jeg vidste, I også var med i det. – Vi fandt den bare.
– Vi leder efter Per. – Hele jeres familie er kriminelle.
– Kom med mig! – Vi skal finde Per.
I skal ikke finde nogen. Ind i bilen! Det gælder også dig.
Ind, ind! Du bliver her og passer på den.
(hvisker) Hallo? Det er Per. Far, er du der?
Hallo? Kan du høre mig?
– Skal du have en mere? – Nej, ellers tak.
Gu skal du da så.
(Eigil snuser)
Hvad fanden er det for en lugt? Sidder du nu og skider igen, Hans?
Undskyld.
– Det er altså ikke mig. – Jeg kan lugte det helt derovre.
– Det er ikke mig. – Hold nu op, mand.
Hvad spiser du? Du er rådden indvendig.
Jeg har bare fået noget mysli.
Nå ... Slut med at sidde der og dovne.
– Kom så. – Det smager altså godt.
– Hvad er det for en mysli? – Det er bare den der med nødder.
Så er det klart, du får luft i maven. Du skal spise den med bær.
– Jeg kan ikke tåle bær. – Du kan heller ikke tåle nødder.
(tennismaskine tændes)
Skal vi rejse hjem nu? Vi er næsten lige kommet.
Jeg har ikke lyst til at være her.
– Vent til i morgen efter klokken 12. – Nej!
Jeg kan miste mit arbejde på det.
Ingen vil have en bogholder, som de tror stjæler.
– Kan vi ikke gøre noget? – I kan hjælpe med at pakke.
– Far! – Per!
Åh nej, hvad nu?
Far!
Per, hvad er der sket? Er du ikke sammen med Mie og Ole?
Jeg har fundet tyvenes gemmested, og jeg ved, hvem de er.
– Nu kan vi vise, at du ikke er tyv. – Er det rigtigt?
Per!
Så er det ud. Ud! Kom så her. Nu skal jeg sige jer noget.
Nå, der har vi ham. Og I bliver her!
– Hvad sker der her? – Dine børn stjæler også, hvad?
– Nu tager vi den lige med ro. – Det tror jeg ikke, vi gør!
– Jeg har simpelthen fået nok. – Per har fundet tyvenes gemmested.
Vi er på vej derhen. Tag med, så du kan se det.
Ja.
Kan du slet ikke huske, hvor det var?
Jeg synes, det var her. Det hele gik bare så hurtigt.
– Nu har vi kørt rundt i en time! – Per gør det, så godt han kan.
– Åbenbart ikke godt nok, vel? – Vent lige.
– Det var derovre, jeg gik i stå. – Derovre?
– Så er det her! Det var her! – Godt, Per.
Se ...
Det var altså her.
– Det var det! – Ja, det ved jeg godt, skat.
– I er jo fulde af løgn. – Nej!
Jo, I er. Gud fri mig vel.
Det var altså her, far. Det er alle tingene.
– Hvad sker der dér? – De har taget alt, hvad vi har.
Bare bliv siddende. Jeg ser, om jeg kan hjælpe.
– Han har taget hele balladen. – Lige derovre!
– Hvor lang tid var du væk? – Hvad er der sket?
Dig og dine hjælpere har lokket mig og hende væk, –
– så dine hjælpere kunne tømme mit hus.
– Hvad for noget? – Alle mine ting er væk.
Hvad har du gang i?
Prøv og hør, det er ham. Det er ham!
Jeg har ikke noget med det ... Det har jeg ikke.
Få fat i ham! Han kan ikke køre.
Gør jeres arbejde!
– Vi kører om lidt. – Jamen, far!
Tyvene sagde, de skulle bryde ind i to huse, inden de var færdige.
Nu har de været hos naboen. Så nu mangler de kun ét hus.
Det kan godt være, Per. Men der er hundredvis af huse på øen.
Vi kan ikke regne ud, hvor de slår til næste gang.
Ikke denne gang.
På det her tidspunkt i krimierne får helten en god idé, og så ... vupti.
Ja, men det her er ingen krimi. Det her er alvor.
Jeg er ked af det, men vi kører nu.
– Det kan du ikke. Der er højvande. – Okay, så kører vi i morgen tidlig.
Og der er ingen diskussion.
Hej.
Der er ikke sket noget med den, vel?
– Tak for lån. – Det var så lidt.
– Ses. – Ses.
Det bliver politiet, der afgør det. Ja, vi snakkes.
– Så fik han dårlig samvittighed. – Nu tier du stille.
– Hvad sagde du, skat? – Per er ingen tyv.
– Det er jeg ikke så sikker på. – Nej. Men det er jeg.
Hold da op.
Nå ... Kunne du heller ikke sove?
Næh.
Den her ferie blev ikke lige, hvad jeg havde regnet med.
Er det noget med dig og Peter?
Måske så ...
... så bliver det ikke ham og mig for evigt.
Min pige, du skal ikke bekymre dig så meget.
Nyd det, du har ... her og nu.
Se, den her blomst ... Nu er den her.
Og nu er den væk.
Ja, eller ... om lidt er den væk. Eller i morgen.
Nej, det var nok ikke den store opmuntring.
Det var faktisk lige, hvad jeg trængte til at høre.
Godnat. Og tak.
– Godnat, Søs. – Godnat.
– Skal vi hjælpe dig? – Ja.
Hvis du og Ole holder maleriet, så sætter jeg mig ind ...
Onkel Anders, de mænd kender jeg. Det er tyvene, du har malet!
– Ulovligheder! – Det er godt.
De holder øje med de huse, de skal bryde ind i.
– Derfor kigger de ikke mod vandet. – Minsandten! Hvor er jeg dygtig.
Så kan vi regne ud, hvor de bryder ind næste gang.
– Hvordan kan vi det? – Vis os, hvor du har malet billedet.
Kom så, Per.
Jeg kommer nu!
– Var det her, onkel A? – Jeg skal lige ...
(hiver efter vejret)
– Det er okay, onkel A. – Kender I ikke det?
Man skal lige have vejret. Så. Nu er jeg klar.
Ja ja. Det var her.
Ja, præcis sådan lå de.
– Og de kiggede den vej. Ikke også? – Nej, lidt til højre.
– Der er ingen huse. Der er skov. – Jo, der er et hus!
Der er nogen i huset.
Det er tyvene! De er lige der!
Ja!
Søs! Se nu at blive færdig.
Jeg skynder mig, så meget jeg kan.
Det er højvande om en time. Vi skal af sted! Hvor er Ole og Per?
Far, er du der? Far?
Per, hør nu her. Ikke mere leg nu. Vi skal til at køre.
Vi ved, hvor tyvene er. De bryder ind i et hus lige nu. Skynd dig!
Bliv der. Vi kommer.
– Derovre. Bag træerne. – Er det politiet? Godt.
– Nu skal du høre ... – De skal have en ordentlig røvfuld.
– Glimrende idé, fru Sejersen. – Tre–fire timer?
Det kan ikke passe! Så er de jo væk.
– Ja, okay. Ja, farvel. – Se derovre.
Hold da kæft, mand.
– De kan være her om tre–fire timer. – Så er tyvene da for længst væk.
Det kan ikke passe!
Hey, er det ikke højvande nu? Så kan de ikke komme væk.
– Det er først om en time. – Det kan de lømler sagtens nå.
Medmindre at vi forsinker dem.
– Hvad mener du? – Uden at de opdager, at vi gør det.
– Hvordan det? – Prøv at høre.
– Kom nu, Hans! – Ja ja, Eigil.
– Sker der noget derovre? – De slæber stadig.
– Mie, er du klar? – Ja. Vi er klar nu.
Godt, Mie.
– Nu tror jeg, de kører. – Mie, de kører nu. Skynd dig væk.
De lukker deres bil nu. Nu sætter de sig ind.
Nu skal de få!
Skidegodt, Hans. Lige to huse mere, og så er vognen proppet.
Det er vores tur til at ligge på stranden.
Hvad fanden er nu det?
Det må være fra stormen. Skal jeg vende om?
Nej, det er en omvej. Gå ud og fjern den.
Hvad sker der for dig, spaghetti–arm? Nu skal du se her.
Okay. Hans ... Nu sætter du dig ind i bilen.
Du vender rundt, og så kører vi tilbage. Er du med? Tjep, tjep.
Godt, Mie! Sådan der!
Så er det Søs og Peters tur.
Hey!
Jeg kan ikke få den her op alene. Så jeg tænkte, om du kunne hjælpe?
– Det kan jeg sagtens. – Vi har ikke hele dagen.
– Den er flot, hvad? – Hop over på den anden side.
Sådan der. Kom nu, for helvede.
Tak for hjælpen!
(skrig)
– Rolig, rolig. – Tag den væk! Tag den!
Fantastisk, Søs. Godt klaret.
Er du okay?
Ja ja, det er fint nok. Kør bare videre.
(brægen)
– Hvad fanden er nu det? – Det ved jeg ikke.
Du skal ikke gøre dem bange.
– Hej, små får. Kom så, små får. – Gå nu væk med jer. Hallo!
– De forstår ikke, hvad du siger. – Jo, det er får. Fis af med jer.
Hallo! Gå nu efter den sorte, mand.
– Eigil, den har lagt en lort. – Kom nu ind med dig.
De var da søde.
Rigtig flot, Anders. Vi klarer den herfra.
Så skal vi to i gang, du.
Sådan. Kom her. Kom så.
Vi sætter det her.
Så venter vi bare.
Om tolv minutter lukker højvandet vejen.
Så. Nu kommer de.
Per! Kom tilbage! Per!
Per!
Per, de kan se dig.
– Jeg troede, det var ligeud der. – Hvorfor peger skiltet så den vej?
– Det burde altså være den vej. – Giv mig det skide kort der.
– Vi følger skiltet, ikke? – Kan vi nå det med lavvande?
Den kan sagtens køre over ved højvande. Kom nu.
Kom nu, Hans.
– Per, hvor skal du hen? – Jeg skal bare lige noget.
Hov. Ja. Ole, de er på vej hen til dig nu.
Det er sgu ikke vejen til fastlandet.
Det var jo det, jeg sagde. Det var det, jeg mente, du sagde.
Vi kan kigge på det her.
– Skal du have et lift? – Ja tak.
Vi drejer bare ved næste afkørsel.
Hvad er nu det for noget? Hvad laver han?
– Det er der! Vi skal af derovre. – Hvad er det, han vil?
– Hvad? – Vi skulle have været af derovre.
Kunne du sige det en smule tidligere næste gang?
Hvor er han irriterende! Han spærrer for os, den lille nar.
Sig nu noget til ham, for fanden.
– Er du ikke sød at flytte dig? – Det kan være, han er tysker.
Hallo, du! Raus, raus! Geh weg! Geh weg, geh weg!
Schnell! Auto aus Fahrrad, bitte!
Det virkede. Fedt, mand.
– Hej, far. Jeg gjorde det. – Perfekt, Ole. Det er højvande nu.
Ole, kom op til os. Så kan du se, når de bliver anholdt.
Kom!
Nu har jeg det. Vi flytter den der bom derover.
Kom.
– Kan du se dem? – Nej, ikke endnu.
– Men ... der er de. – De har godt nok travlt.
Men de når det ikke. Må jeg se?
Prøv at se dem. Nu nærmer de sig vandet.
Og nu stopper de.
Sådan.
Nu kører de. De kører alligevel. Men det er jo højvande!
Må jeg se?
– Jo, det kan de åbenbart. – Må jeg prøve at se?
Ej, altså.
– Vi må sætte bommen på plads igen. – Okay.
– Hvad fanden sker der her? – Yes! Jeg vidste det.
Kom nu, for helvede!
– Per kalder far. – Hej, Per.
Vi flyttede bommen. Nu kan de sidde fast, til politiet kommer.
Du er genial, Per.
– Hvad gør vi så? – Vi må ud herfra. Kom.
Hvad gør de? Vi bliver nødt til at redde dem.
– Du må ikke løbe ud til dem! – Det er min skyld, de er derude.
– Det er alt for farligt. – Per, pas på!
Sig til Anders, han skal komme ned til havvejen.
– Er du helt sikker på det her? – Ja ja. Kom nu bare af sted.
– I skal blive i bilen! – Hvad laver den lille lort herude?
– I skal blive i bilen! – Hvad snakker du om?!
Vi kan sgu da ikke blive her! Kom nu.
Nej! I må ikke gå væk fra bilen! Den grå dame kommer og tager jer!
– Og så kan I drukne! – Den grå dame?
I kan sidde fast!
Det er Vadehavet, det her. Du kan vade igennem det.
Vil du helst have en våd sok eller en tur i spjældet? Kom nu.
Nej! Kom tilbage!
(plask)
Hvad skete der?
Mine ben sidder fast.
Det her vand ... stiger det ikke?
– Har du set Per? – Han er derude.
– Hjælp! Hjælp, vandet stiger! – Hjælp os!
– Jeg kommer! – Kom så! Du kan godt!
– Svøm nu, knægt! – Jeg kommer!
– Kom nu! Vi drukner herude! – Hjælp os!
Vi drukner! Svøm, for helvede! Svøm!
– Jeg kommer! – Hold ud!
Kom så!
Hold godt fast!
Tak, knægt. Du har reddet vores liv.
Per!
Tag fat, alle sammen. Ja, tag fat.
Hjælp! Hjælp!
Er I klar? Så hiver vi. En, to, tre. Hiv!
En gang til. En, to, tre!
Det er politiet.
– Godt arbejde. – Fantastisk, Per.
Du har ikke kun fanget tyvene, men også reddet dem.
Søs. Klokken er 12.
– Skal vi bytte? – Det kan vi godt.
– Sådan. – Værsenartig.
– Hvornår skal vi spise, far? – Om to minutter.
Av, av, av!
Ja, jeg tror vist, jeg godt vil sige et meget stort undskyld.
Den er modtaget.
– Du fik aldrig læst krimien færdig. – Nå, tak.
Jeg har fået krimi nok for de næste mange år.
Men bare for en sikkerheds skyld ... Hvis jeg må gemme den til senere.
– Tak. – Velbekomme.
Så er det tid til at tage billedet. Kom, alle sammen.
Stil jer foran poolen.
Per, du kan sætte dig i midten.
Sådan der. Er I klar?
Sådan der. Ti sekunder.
Hov, vi mangler en. Hvor er onkel Anders?
Bombe!
Danske tekster: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service 2015